![]()
Пам’ять Микола ЛУКІВ.
Луги забувають торішню траву, Ліси забувають торішнє листя. Зерно забуває ріллю степову, А люди — своїх попередників лиця. Та в пам’ять про трави росте трава, В пам’ять про листя тріпоче листя. Зерно на ріллю здобуває права, І схожі на предківські наші лиця. |