![]()
Сніги, що пахнуть м’ятою Віктор БОЖКО. с. Вершина Друга Пологівського району Запорізької області. Над маминою хатою Опівночі летять Сніги, що пахнуть м’ятою І гривами багать. Степами неозорими Кружляє заметіль, А з нею попід зорями — Любов моя і біль. Жоржиною підтятою В долоні впала ніч. Сніги, що пахнуть м’ятою, Повіяли навстріч. Засліплюючи погляди, Як вивірки руді, Летять до мене спогади По травах і воді. Нехай зимою довгою Мені зігріють путь Сніги, що пахнуть м’ятою І дива з нами ждуть. Живу і свято вірю я: Гойдаючи блакить, За ластівкою з вирію Дитинство прилетить. |